<P>&nbsp;&nbsp;&nbsp;&nbsp;&nbsp;&nbsp;&nbsp; Interesat sa aflu care sunt problemele cu care se confrunta parintii in educatia celor mici, am facut un sondaj pe un numar de 187 parinti care au copiii inscrisi la o gradinita din Bucuresti.</P>  <P>&nbsp;&nbsp;&nbsp;&nbsp;&nbsp; &nbsp; La o prima vedere, parintii sunt de acord ca activitatea unui psiholog intr-o comunitate de copii este foarte utila. Totusi, faptul ca mai putin de 20% au apelat pana acum la serviciile lui arata prejudecatile care mai planeaza asupra acestei meserii delicate. Nu de putine ori, afirmatii de genul "Copilul meu nu este nebun ca sa-l duc la psiholog", denota faptul ca in mintea anumitor persoane inca persista ideea conform careia la psiholog ajung doar oamenii care au probleme grave. Frica de a nu fi etichetat "nebun" sau incapabil sa-si creasca copilul ii impiedica pe oameni sa ceara sfaturi atunci cand simt ca este ceva in neregula in viata lor. Totusi, consilierea psihologica este un proces normal de ajutor pentru persoanele care se confrunta cu anumite dificultati in relatiile cu ceilalti, cu sine sau in activitatea pe care o desfasoara. In plus, psihologul acorda suportul necesar si acelor persoane care isi doresc sa valorifice la maxim potentialul si resursele personale sau ale copilului prin gasirea de solutii alternative. </P>  <P>&nbsp;&nbsp;&nbsp;&nbsp;&nbsp;&nbsp;&nbsp; Iata cateva din aceste dificultati pe care le intampina parintii in relatiile cu copiii, dupa cum au marturisit in acest sondaj: neascultarea (29%), incapatanarea (24%), timiditatea copilului (23%), lipsa de comunicare intre copil si parinti (13,6%), rasfatul (6,9%), agresivitatea (5,6%), iar in procente mai mici: sensibilitatea accentuata, nervozitatea, agitatia continua, probleme legate de conduita alimentara, timpul petrecut in fata televizorului sau la calculator.</P>  <P>&nbsp;&nbsp;&nbsp;&nbsp;&nbsp;&nbsp; Neascultarea reprezinta refuzul copilului de a asculta de o autoritate, in primul rand de familie. Acest refuz genereaza conflicte permanente. Neascultarea este mai frecventa la copiii educati intr-un climat de nedreptate si lipsa de respect, in familiile unde nu exista un echilibru intre dragoste si pedepse, unde exista restrictii excesive sau libertate excesiva sau in familiile cu pareri contrarii legate de educatia copilului. Ascultarea este reactia pozitiva a copilului la solicitarile din jur si depinde de relatia lui emotionala cu persoanele respective. Cu cat relatiile copilului cu parintii sunt mai bune, cu atat copilul va fi mai ascultator. </P>  <P>&nbsp;&nbsp;&nbsp;&nbsp;&nbsp;&nbsp; Agresivitatea copilului poate veni dintr-un sentiment de ura care este generat de o tensiune psihica. Astfel, pentru a reduce tensiunea, trebuie rezolvat mai intai conflictul care o genereaza.</P>  <P>&nbsp;&nbsp;&nbsp;&nbsp;&nbsp;&nbsp; Personalitatea copilului se contureaza in functie de zestrea ereditara pe care o are si in functie de exemplul parental, de educatia primita si de mediul cultural. Ambianta din familie, interesul diferit pe care il aloca parintii socializarii copilului va influenta comportamentul acestuia si puterea lui de integrare in societate, fiind mai mult sau mai putin comunicativ. </P>  <P>&nbsp;&nbsp;&nbsp;&nbsp;&nbsp;&nbsp; Parintii incearca sa rezolve problemele de disciplina cu care se confrunta prin purtarea de discutii cu copiii si oferirea de explicatii in procentaj de 41%, in timp ce aproximativ 21% dintre parinti considera ca pedeapsa este o solutie mai rapida precum si promisiunea unui lucru dorit (6,4%), sau amenintarea ca nu va mai primi ceva ce copilulisi doreste (5,7%). Pentru a reusi sa educe un copil, parintii considera ca este nevoie sa dea dovada de rabdare (17%), sa-si laude copilul (5,4%) si sa ofere exemple (3%).</P>  <P>&nbsp;&nbsp;&nbsp;&nbsp;&nbsp;&nbsp; Pentru ca eforturile parintelui sa aiba o finalitate pozitiva, acesta trebuie sa stie ca disciplinarea copilului inseamna mai intai de toate formarea, educarea, instruirea, mustrarea, corectarea si indreptarea unor comportamente prin invatarea copilului pe ce cale sa mearga prin iubire si convingere, nu prin teama si durere. </P>  <P>&nbsp;&nbsp;&nbsp;&nbsp;&nbsp;&nbsp; Disciplinarea inseamna coerenta si constanta in ceea ce i se cere copilului, nu cicaleala si autoritate exagerata. Disciplinarea inseamna in primul rand afectiune si corectitudine si nu trebuie uitat mai ales faptul ca nu este nevoie sa constrangem copilul sa devina perfect pentru a merita dragostea noastra de parinte. </P>  <P>&nbsp;&nbsp;&nbsp;&nbsp;&nbsp;&nbsp; Astfel, parintele trebuie sa devina o autoritate plina de intelegere, dedicand suficient timp pentru a-si cunoaste copilul in profunzime, nevoile si durerile lui, precum si aspiratiile care il anima. Desi multi parinti declara ca petrec mult timp alaturi de cei mici, trebuie subliniat ca important pentru copil nu este numai numarul de ore in care parintii se afla in acelasi spatiu cu el, ci in primul rand calitatea acestui timp petrecut impreuna. Copilul are nevoie de atentie si de interactiune cu persoanele importante pentru el, simpla prezenta a parintilor nefiind de ajuns.</P>  <P>&nbsp;&nbsp;&nbsp;&nbsp;&nbsp;&nbsp; In ansamblu, concluziile acestui sondaj arata ca interesul parintilor pentru educatia copiilor lor este crescut. Pe viitor, speram ca parintii sa colaboreze si sa solicite mai mult sprijinul psihologilor, in scopul cautarii de informatii si de sprijin in eforturile personale.</P>